FÖR ELVA ÅR SEDAN
Andas djupt. Det går jättebra.
- Fortsätt andas. - Du är jätteduktig.
Nu så... Fortsätt andas djupt.
Krysta nu. Krysta ordentligt!
Jättebra.
Titta, vilken fin!
Det är en pojke, Emma.
Emma?
Emma, bara så att du vet så får du ändra dig.
Nej. Jag kan inte vara mamma.
NUTID
- Är det där? - Ja.
Landet Ingenstans.
Det var en gång...
Icke sa Nicke. Stopp där, kompis.
Det finns ingenstans att ta vägen.
Vi fixade det. Uppdraget slutfört.
Är du säker? För mina mammor ska komma och hämta mig. Båda två.
Se dig omkring, grabben. Ser du några klocktorn?
- Du är långt ifrån Storybrooke. - Det spelar ingen roll.
Min familj har varit i Förtrollade skogen förut och kan ta sig hit igen.
Vi är inte i Förtrollade skogen.
- Det här är Ingenstans. - Ingenstans?
- Tänker ni förstöra Ingenstans? - Det är källan till all magi.
Var är radion? Vi måste signalera huvudkontoret.
Ett kontor i djungeln? Vem jobbar där?
Vem vi jobbar för angår dig inte. Men du ska veta att de tar hand om oss.
Vet de hur ni ska ta er hem efter ni förstört magin?
Vi ställer inga frågor. Vi tror på vår sak.
- Greg? - Ja.
Statuslampan lyser inte på den här.
Kollade du batterierna?
Vad fan är det här? En leksak?
Tur att ni inte ställer några frågor.
Kom igen. - Gå!
Varför saktar du ner? Vet du inte att min sons liv är i fara?
Jag vet, min hetsiga drottning.
Planen är att ta oss till öns bortre sida, till flodens bredaste del.
Sen seglar vi rakt igenom och överrumplar honom.
- Så ironiskt. - Vadå ironiskt?
Jag har så länge försökt ta mig härifrån och döda Rumpelstiltskin.
Nu seglar jag rakt in i ställets hjärta med honom som hedersgäst.
Det är inte riktigt det lyckliga slut jag hoppades på.
Greg Mendell sa en lustig sak till mig.
Han sa att jag är en skurk, och att skurkar inte får lyckliga slut.
- Tror du på det? - Det hoppas jag inte.
Annars har vi slösat bort våra liv.
Det som hände Neal och Henry var inte ditt fel.
- Du får inte anklaga dig själv. - Det gör jag inte.
Jag anklagar er. Allt det här hände för att jag lyssnade på er.
Ni sa att det goda segrar, men det gör det inte alls.
Jag växte inte upp i nåt sagoland. Min upplevelse är annorlunda.
- Den är allt jag kan gå efter. - Och vi kan bara gå efter vår.
Om vi bara får dela vår visdom...
Jag uppskattar era försök att agera föräldrar. Men vi är lika gamla.
Vi har lika mycket visdom. Allt jag vill är att få Henry tillbaka.
Jag borde aldrig ha brutit förbannelsen.
Du har rätt, då skulle ni vara tillsammans. Vi missade din uppväxt.
- Det hemsöker oss varje dag. - Därför är vi här nu.
Du ska inte behöva gå igenom samma sak.
- Vi ska hämta tillbaka vår familj. - Hur kan ni vara så optimistiska?
- Det är såna vi är. - Varför det?
Ända sen ni började minnas att ni är Snövit och Drömprinsen har era liv...
- De har varit värdelösa! - Nej, vi fann dig.
Och miste Henry, Neal och ett oräkneligt antal andra personer!
I samma stund som jag slutar tro att allt kommer att bli bättre-
- så vet jag att det inte kommer att bli det.
- Vi kommer att hitta Henry. - Nej.
Det var välanvänd tid. Ett klädbyte...
- Jag ska hämta Henry. - Vi kom överens om att göra det ihop.
Vi gjorde aldrig nån överenskommelse.
Varför gör du så här? Varför skulle jag misslyckas?
Hur skulle du inte kunna göra det? Du tror varken på dina föräldrar...
- ...på magi, eller ens på dig själv. - Jag dräpte en drake. Jag tror.
Bara på det som visades för dig.
När har du nånsin chansat på riktigt-
-på nåt som helt saknat bevis?
Jag har känt dig ett tag nu, ms Swan. Och trots allt du har gått igenom-
- är du fortfarande bara den där borgenspersonen som letar bevis.
Det fungerar inte i Ingenstans.
Jag gör vad som än krävs.
Då behöver du nån som talar om vad det är.
Ledsen, kära du. Vår fiende är alltför skrämmande för gullegull.
Landet Ingenstans är en plats där fantasin flödar fritt.
Sorgligt nog så gör din inte det.
- Ska vi grilla marshmallows? - Nej, vi ska sända en signal.
Hjälp mig samla torra löv. Kontoret måste få veta att vi är här.
Tänk om det inte räcker? Om radion inte var tom av en olyckshändelse?
Låt inte grabben sätta griller i huvet på dig.
- Vilka är ni? - Vi är huvudkontoret.
Välkomna till Landet Ingenstans.
- Är kontoret ett gäng tonåringar? - De är inga tonåringar.
De är "De vilda pojkarna". Varför vill ni förgöra magin?
- Vem har sagt att vi vill det? - Det var vårt uppdrag.
Det var vad ni fick höra, ja.
Nu till pojken. Överlämna honom.
Inte förrän du berättar om planen för magin och hur vi tar oss hem.
Ni kommer inte hem.
Då får ni inte pojken.
Självklart får vi det.
- Spring! - Ta pojken.
Kom!
- Vart tog han vägen? - Hitåt!
Pan och hans styrkor har koll på allt på ön. Vi måste vara försiktiga.
- Är du en vild pojke? - Jag var det.
Jag rymde. Nu vill de åt mig också.
- Vad hände? - Vi har inte tid med frågor. Kom.
- Sluta inte för min skull. - Det skulle aldrig falla mig in.
- Vad gör du? - Förbereder mig för strid.
Behöver du det? Jag trodde att det var ditt naturliga tillstånd.
Låt inte Rumpelstiltskin trycka ner dig.
- Vad vill du? - Jag vill ge dig en sak.
Baelfire och jag brukade umgås en del.
- För mig var han alltid Neal. - Just det.
Det här var hans.
- Är du så sentimental? - Nej.
Men du kan behöva det med tanke på vart vi ska.
För att slåss.
- Tack. - Skål för Neal.
För Neal.
- Vem är du? - Neal.
- Är han frisk? - Nog för att förhöras.
Här, drick. Du måste vara törstig.
- Var är jag? - I vårt kungarike.
- Den förtrollade skogen. - Jag är tillbaka...
- Tillbaka? Är du härifrån? - Han ljuger. Titta på hans kläder.
- Han är från Emma och Snövits värld. - Emma Swan? Känner ni henne?
- Hur känner du henne? - Hon är min...
- Jag vet inte, men hon är i fara. - Du måste vila.
Du var svårt skadad när vi fann dig. Träffades du av nån sorts pil?
En pil av kaliber .45. Jag behöver er hjälp.
Jag måste få veta att Emma och Henry mår bra.
Är du Henrys far? Jag hade drabbats av en sömnförbannelse.
Snövit lärde mig styra mardrömmen. Nu kan jag vandra i drömvärlden-
- och finna andra som också gått över. Jag kanske kan få kontakt med dem.
Om jag kan, vad ska jag då säga?
Hälsa Emma att jag lever och att jag älskar henne.
Hur länge var han med dig?
Länge nog för att jag också ska sakna honom.
Vad var det?
- Vad i helvete håller ni på med? - Vi försöker hålla den stadig!
Förbered er för strid. Har du ett vapen så hämta det!
- Vad är det? En haj? En val? - Kraken?
Värre.
Sjöjungfrur.
Sjöjungfrur?
Ja, och de är tämligen otrevliga.
- Säger du det? - Jag försöker segla ifrån dem.
Hur många är de?
Jag tänker inte bli sänkt av fiskar!
Emma!
- Vad gör du? - Fiskar.
Vi fick en!
En? De är ju flera dussin.
Nu räcker det!
- Så där, de är borta. - Inte allihop.
Vad gör vi med den där?
Vart tog de vägen?
- Jag tror att vi blev av med dem. - Kan vi vila lite?
Du är ny. Tog Skuggan dig också?
Nej, jag kidnappades av några som jobbar för Pan.
Jag beklagar. Om han skickade efter dig så vill han åt dig.
Och om Pan vill åt dig så kommer han att få tag på dig.
Varför vill Pan åt dig?
Älvstoft.
Jag stal det från honom i tron att jag skulle kunna flyga hem med det.
Men det funkar inte. Det är värdelöst.
Oroa dig inte. Min familj kommer för att rädda mig och du kan följa med.
Tror du att du är den förste som tror att hans familj är på väg?
Min är annorlunda. Vi hittar alltid varann.
Bäst att de inte gör det. Pan sliter in deras skuggor i evigheten.
Det kommer att ordna sig. Jag lovar.
Ge inte upp hoppet. Vi behöver bara tid.
Kan vi gömma oss för de vilda pojkarna nånstans?
Det finns en plats där de inte kan spåra oss: Ekogrottorna.
Men det är långt dit.
Vad väntar vi på? Visa vägen.
- Mår du bättre? - Ja då.
- Hur kom du hit? - Jag föll genom en portal.
Jag trodde jag skulle dö och tänkte på det här stället. Att växa upp här.
Portaler tar en till ställen man tänker på.
- Hur är den, den andra världen? - De tror att det här bara är en saga.
Som om vi är figurer i en berättelse.
- Är jag med i en berättelse? - De gjorde en rätt bra film om dig.
- Vad är en "film"? - Aj då...
Det är värre än jag trodde. Jag fick inte kontakt.
Jag är rädd att ingen kan hjälpa dem.
Min far kan. Han hade alltid en plan.
Han skulle ha lämnat kvar nåt som kan användas om han hamnade här igen.
- Jag måste ta mig till hans slott. - Vem är din far?
Rumpelstiltskin.
Var är han? Henry.
Så ja. Jag kan hjälpa dig prata.
- Tack. - Var är Henry? Dödade de honom?
Det tror jag inte. Jag sa åt honom att fly och det gjorde han.
- Vart? - In i djungeln.
Pan vill åt honom. Han ligger bakom alltihop.
Mr Gold, jag visste inte vem jag jobbade för.
Jag är ledsen för Neal.
Jag är så ledsen...
Jag vet. Du är bara en bonde.
Kan ni förlåta mig?
Nej.
- Få bort den där från mitt fartyg! - Nej, nu har vi en gisslan.
Jag håller med Krok. De försökte döda oss.
- Vi borde kanske ta reda på varför. - Hur då? Ska vi tortera henne?
- Vad i helvete var det där? - En varning.
Släpp mig fri eller dö.
- Får jag fråga en sak? - Jag kan inte förklara vad film är.
Du säger att du kämpar för Emma.
Men hon nämnde aldrig dig när hon var här. Varför inte?
För att jag krossade hennes hjärta. Jag lät henne gå-
- så att hon kunde bryta förbannelsen och fullfölja sitt öde.
När den var bruten kunde jag ha följt efter henne.
Jag kunde ha sagt att jag älskade henne.
Men jag var rädd att hon inte skulle förlåta mig-
- så jag tog den enkla vägen. Att inte försöka.
Tron på kärleken var inte stark nog att övervinna rädslan att avvisas.
Det är vad jag ångrar mest i livet. Det är inget jag önskar nån.
- De är nära, jag ser dem! - Vi är nästan framme. Följ mig.
De skar av vägen. Vi måste gå hitåt.
- Vad är det här? Vad gjorde du? - Släpp mig.
Inte förrän du berättar. Annars tvingar vi dig.
- Hot motiverar inte. - Jag har slut på fiskmat.
Det spelar ingen roll vad hon säger. Sjöjungfrur är lögnerskor.
- Naturligtvis. - Släpp henne så är de på vår sida.
- Eller så dödar hennes vänner oss. - De behövs inte för att döda er.
Ni kommer att döda er själva. Släpp mig nu.
- Vad i helvete?! - En storm. Hon framkallade den.
Släpp henne inte. Med henne har vi åtminstone ett övertag.
Stoppa stormen. Sen släpper vi dig.
Så ska det se ut, prinsen. Filea subban.
Nej. Vi är inga barbarer.
- Men vi kommer att dö! - Håll an, jag vänder henne.
Jag har seglat ifrån mången storm.
- Stoppa den eller dö. - Vi är inga mördare!
- Jo. Ni har själva orsakat det här. - Därför bör vi släppa henne.
Det där mysdravlet kanske funkar i Förtrollade skogen-
-men det här är Ingenstans.
- Håll greppet, pirat! - Det var inte jag, det var skeppet!
- Vi tar in vatten! - Kan jag fortsätta döda henne nu?
Dödar du henne så hämnas hennes folk.
- Drottningen har rätt. - Vi måste tänka igenom det här.
Det har jag redan gjort.
Så där, det borde stoppa stormen.
Regina, vad har du gjort?!
Nej...
Vad har du gjort?!
Det verkar övergivet.
Nej, det är nån här.
- Den första var en varning, milady. - Vem är du?
- Robin var namnet. - Lägg av? Robin Hood.
Jag skulle ha bugat men kogret sitter för tajt.
- Vad gör ni i mitt slott? - Det här slottet tillhör Den onde.
Han har inte setts sen förbannelsen. Dyker han upp så flyttar jag.
Det behövs inte. Du kan få det. Jag behöver bara se mig omkring.
- Vem är du som delar ut såna gåvor? - I detta land kallas jag Baelfire.
Jag är hans son.
Jag ber om ursäkt. Varsågoda.
- Vill du inte se nån identifikation? - Vem skulle ljuga ihop nåt sånt?
Du har en poäng.
Din far uppskattade inte bedragare. Han hade ett hetsigt humör.
- Kände du honom? - Våra vägar korsades en gång.
Såna möten med min far slutar sällan väl.
Det var väldigt flyktigt. Han skonade mitt liv.
- Jag står i skuld. - Vi löser det.
Jag letar efter nåt han lämnade här. Ett magiskt föremål.
Ledsen att göra dig besviken, men jag kom hit strax efter förbannelsen.
Hela stället var rensat. Inget av värde återstår.
Tjuvar och plundrare tar bara sånt de ser.
Vad är det för magiskt med en gammal käpp? Den var nog nån av plundrarnas.
Nej, den tillhörde honom.
Ser du de här märkena? Han höll koll på hur jag växte.
Jag har rört käppen dussintals gånger.
Den avgav aldrig en maskeringsformel.
Min far förtrollade saker. Det som verkar vara en värdelös träbit...
- ...blev magiskt i hans händer. - Eller i hans sons.
Han kallade det "blodsmagi".
Det kanske inte alltid verkade så men familjen var viktig för farsgubben.
- Vad finns därinne? - Låt oss ta reda på det.
- Kunde inte du segla ifrån stormar? - Det är ingen storm.
Det är en förbannelse!
Varför gjorde du så här? Du förvandlade sjöjungfrun till trä!
- Jag gjorde nåt åt saken! - Trolla tillbaka sjöjungfrun!
Ska du charma henne med regnbågskyssar och enhörningar?
Din plan misslyckades, så vi kan ju alltid försöka.
- Du är en sån naiv prinsessa! - Och du är en sån...
- Är det allt du har? - Inte ens i närheten!
Jag är så trött på att du förstör mitt liv.
Förstör jag ditt liv?
Låt slamporna hållas. Du behövs vid masten.
Kalla inte min fru för slampa!
Sluta!
Det är inte sjöjungfrun. Det är vi!
Slutar ni inte slåss kommer vi att dö!
Fattar ni inte att det är vi som orsakar stormen?
Hörni!
Sluta! Lyssna på mig!
- Emma! - Emma!
Se upp!
De är här borta!
- Finns det nån annan väg? - Nej, det är ute med oss.
- Jag ger dem älvstoftet. - Tänker du ge upp?
VI har inget val. De har oss fast.
Det är över.
Nej, det är vår utväg.
- Vad gör du? - Tar sats.
- Varför det? - Älvstoft är ju till för flygning.
- Stoftet fungerar ju inte. - Man måste ju tro på det.
- Jag tror definitivt inte på det. - Det gör inget.
Eftersom jag gör det.
- Emma! - Din idiot!
- Regina, få upp henne! - Jag kan inte i stormen.
Jag ser henne inte ens. Jag skulle bara få upp vatten och ett halvt ben.
- Hon drunknar ju! - Du också! Låt mig hjälpa till.
Knyt fast honom.
Han har henne! Dra!
Jag fixar det.
Emma?
Jag sa ju det...
Kom ut och hälsa, kära du.
Hej, Rumpelstiltskin.
Pan välkomnar dig till ön.
Jag skulle hälsa att han är väldigt glad att se dig igen.
- Det tror jag säkert. - Du får stanna i Landet Ingenstans...
...så länge du vill. Med ett förbehåll.
- Alltid är det nåt. - Om du är här för pojkens skull...
- ...då är du Pans fiende. - Inget har alltså förändrats.
Om du vänder dig mot honom kommer du inte att överleva.
Frågan är inte om jag kommer att överleva.
Vi vet båda att jag inte kommer att göra det.
Den verkligen frågan är...
...hur många av er jag tar med mig.
- Är det ditt svar? - Det är mitt svar.
Då antar jag att vi lär ses igen under mindre vänskapliga former.
Räkna med det.
Det var en sista sak...
Det var en sak som han ville att du skulle ha.
Är det inte märkligt?
Att saker som vi inte har tänkt på på åratal-
- fortfarande har en förmåga att få oss att gråta.
Vi ses... Du onde.
Jag har ägnat hela livet åt att fly från magin.
Nu är den det enda som kan hjälpa mig.
Det funkar inte. Varför?
Tänk inte på en plats. Tänk på Emma och hur du känner för henne.
Åh nej... Det är inte möjligt.
- Vad är det för fel? Är hon inte där? - Jo, men det där är inte Storybrooke.
Emma är i Ingenstans.
Vi måste inte göra på det här sättet. Jag kan laga "Jolly Roger" med magi.
- Vi kan genomföra piratens plan. - Ett smyganfall? Var inte naiv.
Spar magin, vi behöver den sen. Pan vet redan att vi är här.
Det är dags att sluta fly. Gold hade rätt, det här landet drivs av tro.
Vi har varit för upptagna med att hacka på varann för att hinna tro.
Jag hade lika fel som alla andra.
Det är dags för oss alla att tro. Inte på magi, utan på varann.
Vill du vara vänner? Efter allt som hänt?
Jag varken vill eller förväntar mig det. Det finns mycket hat här.
Jag gillar dig faktiskt ibland, när du inte skriker åt mig.
Vi måste inte vara vänner. Men för att få tillbaka Henry...
- ...måste vi samarbeta. - Med dem? Vi måste göra på rätt sätt.
Nej, vi måste bara lyckas.
Det gör vi genom att vara de vi är: En hjälte, en skurk, en pirat...
Vad spelar ingen roll, för vi behöver alla dessa förmågor.
Och vilken är din förmåga? Frälsare?
Jag är en mor. Och nu även er ledare.
Hjälp mig att få tillbaka min son eller håll er ur vägen.
Du ser, om man bara tror är allt möjligt.
Det har du rätt i, Henry.
Hur vet du vad jag heter? Det sa jag aldrig.
Låt oss göra det till en lek. En gåta att lösa.
Du ljög för mig. Du är en vild pojke. Du jobbar för Pan.
Inte direkt.
Jag är Peter Pan.
Men du sa till Greg och Tamara att magi var dåligt. Varför det?
Jag behövde deras hjälp.
Det är mycket lättare att få folk att hata än att tro.
Varför förde du mig hit?
Under lång tid har jag sökt efter nåt som är extremt viktigt.
Nåt som är mer gäckande än det största mysterium.
- Vadå? - Den mest sanntroendes hjärta.
När du tog älvstoftet och hoppade från den där klippan...
Då visade du dig värdig.
Du är den lycklige ägaren av detta mycket speciella hjärta.
Och nu är du, och det, mina.
Kom igen, pojkar!
Låt oss leka!